Molempien lajien luomisesta on kulunut kaksi vuosikymmentä.
Sota oli alkanut.
Viktor kasvatti armeijaansa luomalla vampyyreita -
suojaksi ihmissusiklaania vastaan:
Ne ovat julma ja tautinen rotu, joka ei pysty muuttumaan ihmisiksi.
Kunnes hän syntyi.
Lucian.
Vaikka Viktorin jokainen solu käski tappaa lapsen -
hän ei tappanut.
Vuosien kuluessa lapsi kasvoi.
Hän omasi voimaa ja tarkkuutta, joita häntä edeltäneillä ei ollut.
Mitä mieltä olet, Sonja?
Teemmekö lisää?
Tuollaisiako?
Samanlaisia.
Lucian tulee aina olemaan lajinsa ensimmäinen.
Ensimmäinen lykaani.
Viktor käyttäisi hyväkseen Lucianin tautista verta.
Hän hyödyntäisi lapsen himoa.
Se joutuisi syömään ihmisiä -
Viktorin orjia.
Sisään siitä.
Sen sijaan hän loi uuden kuolemattomien rodun:
Lykaanit.
Ihmissusia, mutta myös ihmisiä.
Toisin kuin muut, tämä uusi rotu voitiin valjastaa -
ja orjuuttaa turvaamaan isäntiään päivänvalon ajaksi.
Tai niin Viktor luuli.
Hyvin kauan sitten.
Ylhäiset ovat järkyttyneitä, herrani.
Williamin tautia ei ole tutkittu.
-Ihmissudet tappoivat orjia. -Ihmiset järkyttyivät.
Tannis, kirjaa heidän vaivansa muistiin.
Menetetyt orjat vastaavat menetyksiämme hopeassa.
Riittää. Enkö kymmenkertaistanut osuudet -
Marcusin ja Amelian nukuttua?
Hoidamme sudet, kuten aina.
-Vauhtia! -Nopeasti!
Tulta!
Sulkekaa portti.
Eikö sepällä ole muuta tekemistä -
kuin leikkiä aseilla?
Yritä olla hyödyksi.
Osoittaisit kiitollisuutta sille, joka pelasti henkesi.
En kaipaa pelastajia.
Sanohan, Lucian.
Painaako sydäntäsi se, että tapat kaltaisiasi?
Ei lainkaan. Ne ovat aivottomia petoja, herrani.
-Eivät kaltaisiani. -Niinkö?
Isä.
Olet lajillesi eduksi. Tiedätkö, miten se onnistuu myös jatkossa?
Laske katseesi.
Hävitä tuo.
Sinua kaivattiin neuvostossa.
Muut asiat vievät aikani, kuten tiedät.
Ymmärrän. Toivottavasti nautit kuutamosta.
Olin vartiossa.
Olit tottelematon. Käskin pysyä muurien sisällä.
Otat aivan liikaa riskejä.
Jätä sudet kuolemantuojille.
Miksi minun riskini on suurempi kuin heidän?
He eivät ole tyttäriäni -
eivätkä neuvoston jäseniä. Sinä olet.
Sinusta tulee vanhempi, se on oikeutesi.
Sonja, sinua arvostetaan neuvostossa -
mutta se on epävarmaa.
He kyllästyvät peleihisi ja poissaoloihisi.
Metsän vaarat eivät ole suurempia kuin neuvostosalin vaarat.
Opit politiikan pyörteet. Opit olemaan armoton ja viekas.
Ja ennen kaikkea, olet lojaali perheellesi.
Minulle.
Sillä ilman keskinäistä lojaaliutta -
emme eroa ovellamme olevista pedoista.
Töihin siitä.
Nosta se.
Liikettä, kurja.
Lisää vauhtia.
Ylös.
Lykaani.
Ei lepoa, koira.
Riittää.
Kohotatko kätesi minua vastaan?
-Sanoin, että riittää. -Sanooko mestarin koira niin?
Et tule aina olemaan hänen suosikkinsa.
Silloin olen valmis.
Toivotaan.
Mitä tuijotatte? Töihin siitä!
Töihin!
Töihin.
Asia on yksinkertainen.
Meitä vastaan hyökätään.
Kuusi kertaa kolmessa viikossa -
Williamin rotu on ollut muureillamme.
Millainen sotku syntyisi, jos yksikin pääsisi läpi?
Pelkonne, Coloman, osuu harhaan.
Eivätkö kuolemattomat suojaa meitä?
Toki, herrani.
Mutta eivät ylhäisiä, ja kuten esitin -
he ovat perustamme.
Jos emme suojaa ihmisiä, näytämme heikoilta.
Miten jakaisimme voimamme?
Kuolemantuojamme toimivat öisin.
Päivävartijat toimisivat päivisin.
Lykaanitko partioisivat?
Oletteko seonnut?
Ne syntyvät pedoista.
Sitä kuvottavaa tosiasiaa emme voi unohtaa.
Mielestäni teidän pelkonne osuu harhaan.
Voimme luoda etuoikeutetun lykaaniluokan.
Isommat annokset, paremmat tilat. Annamme ne luottohenkilön käsiin.
Ehkä lemmikkinne Lucianin.
Sen, joka pelasti tyttärenne tänään.
Ehkä meidän pitäisikin kuulla tyttärenne mielipide asiaan.
Hän näyttää olevan muualla.
Etsi hänet.
Otan ehdotuksenne harkintaani.
Kiitos, herrani.
Olisi hyvä voida vakuuttaa ylhäisille -
kun he huomenna tulevat, että ajattelemme heidän etujaan.
-Liikettä! -Liikettä!
Vauhtia, nahjus.
Sinne päin.
-Liikettä! -Älkää hidastelko. Liikettä.
Liikettä!
Arvon neiti?
Onko se totta, mitä sanoit isälleni?
Että et tunne mitään, kun tapat niitä?
Ne ovat pelkkiä eläimiä.
Ne eivät osaa ajatella tai tuntea.
Miksi tuntisin mitään niitä kohtaan?
Sonja, jos lähtisin täältä, lähtisitkö kanssani?
Lähtisit?
Älä sano noin.
He pyydystäisivät sinut...
-...ja merkitsisivät sinut. -Ei, jos avaan tämän.
Katso.
Tein sen.
Tämä vapauttaa minut.
Lucian, lupaa, ettet käytä sitä.
-Ethän. -Noinko vastaat?
Et siis lähde.
Haluat, että jään luoksesi.
-Näin. Kuin joku eläin. -Lucian.
Vampyyri ja lykaani. Molemmat Corvinuksen lapsia.
Silti minun lajini on orjia.
Käytän avainta -
ja lähden täältä...
...mutta en voi olla ilman sinua.
-Onko tyttärestäni tietoa? -Hän on uhmakas.
Hän kieltäytyy tapaamasta.
-Hän ei avaa oveaan. -Miksi nuoret ovat niin sokeita?
Hän riskeeraa neuvostopaikkansa. Minkä vuoksi?
En osaa sanoa.
Meidän on valmistauduttava, herrani.
Ihmisylhäiset ovat tulossa.
Se on terävä. Yksikään susi ei selviä siitä.
Laita hevoset valmiiksi.
Käske jonkun toisen mennä.
-Miksi? -Viime yönä, kun lähdin...
Käske joku toinen.
Mikäli et ole huomannut, seppä -
osaan huolehtia itsestäni.
Sitä paitsi...
...näet minut muurilta.
Siirtykää taakse.
Lady Sonja, isänne käski pysytellä takana.
Saatan vieraamme turvallisesti portista.
-Portinvartija. -Tämä ei ole pyyntö.
Isänne on johtajamme.
Niin hän jaksaa muistuttaa.
Taakse!
Varohan, seppä -
etteivät silmäsi paljasta salaisuuttasi.
Rauhallisesti.
Sulje se, lapseni. Sulje se.
Muodostelmaan!
Ei.
Vie miehesi ulos!
Rahoitu. Talutushihnasi kiristää.
-Peräänny. -Niitä on liikaa.
Heidät teurastetaan.
Pysäyttäkää hänet!
Menkää perään.
Rauhallisesti.
Dimitri.
Lucian!
Sonja!
Lucian, ei.
Ei, älä!
Hän pelasti minut.
Enkö minä ole herra täällä?
Tiedät, ettet saa poistaa kahlettasi.
Kyllä.
Rikot käskyäni, vaikka annoin sinulle elämän.
Ylellinen elämäsi on ohi, orja.
Isä, anna hänen olla.
-Sanoin... -Pidä suusi!
Uhmasit minua viimeisen kerran.
Viekää hänet.
Polttakaa ruumiit.
Polttakaa ne kaikki.
Kahleen avaamisesta -
30 ruoskan iskua.
Loukkasit minua petoksellasi, lykaani.
Olit minulle kuin poika.
Annoin sinulle elämäsi.
Annoit minulle kahleet.
Luulin, että kaikkien näiden vuosien jälkeen tietäisit -
ettet voi saada yhtä ilman toista.
Tee se.
Sanoin olevani valmis, kun hetkesi koittaa.
-Mitä? -Lopettakaa tuo.
-Hän on suojelijoitamme. -Ne ovat petoja.
-Tämä voi yllyttää muita. -Pelkäättekö?
Pahempi olisi jättää rankaisematta.
Näettekö nyt? Päästäisittekö ne ulos?
Niihin ei voi luottaa sisälläkään.
Laskujeni mukaan tuo oli 21.
Jatkakaa.
Voi, miten hirveä ääni.
Hitonmoinen haju.
Pysy erossa hänestä tai sinuakin rangaistaan.
Huolesi Lucianista oli koskettavaa.
Orja.
Hän pelasti henkeni.
Etkö juuri sinä käskenyt osoittaa kiitollisuutta?
Entä sinä itse?
Etkö kiitä tyttäresi pelastajaa?
Olen täynnä kiitollisuutta.
Se, että hän elää, osoittaa jalouteni.
Muuten olisin -
syöttänyt hänet pieninä palasina hänen omilleen.
Mutta hänen rangaistuksensa on ohi.
-Hän vapautuu. -Vapautuu?
Harkintakykysi on hämärtynyt.
Järjestys ei pysy tunteilemalla.
Lucianin oli kiellettyä avata kahle. Silti hän teki niin -
olkoon syy miten hyvä tahansa.
Hän pysyy vankeudessa...
...varoittavana esimerkkinä.
Janosh ja muut ylhäiset tulevat pian.
Läsnäoloasi edellytetään.
Näin, mitä teit.
Se oli hyvin rohkeaa -
ihmiseltä.
Oletko kohdannut niitä ennen?
Vain tarinoissa.
Etkö pelännyt niitä?
Kyllä.
Mutta halusin elää.
Pelkäätkö minua?
-Kyllä. -No, ei tarvitse.
En minä pure -
kovin pahasti.
-Oletko kuten ne? -En.
Lykaani, mutta en kuten ne.
Ne, joita vastaan taistelit, olivat eläimiä. Williamin lajia.
Puhdasverisiä, jos niin haluat. Ei jälkeäkään ihmisestä.
Raakoja, järjettömiä petoja.
-Kuten on kerrottu. -Mutta näin sinut.
Ne tottelivat sinua.
Niin.
Niin tottelivat.
Hei.
-Et saisi olla täällä. -Minun oli pakko.
Anteeksi.
-Selkäsi. -Ei, olen kunnossa.
Tämä on syytäni. Jos en olisi...
Silloin et olisi se, kuka olet.
Älä syytä itseäsi.
En voi jäädä. Minun on lähdettävä.
Isäni vahtii sinua.
Soturisi, eikö ole ketään luotettavaa?
Heidän uskollisuutensa isääni kohtaan on suurempi.
Tannis.
-Tannisiin ei voi luottaa. -Hän tietää meistä.
-Miten? -En tiedä.
Jos hän ei ole kertonut isällesi, hän haluaa jotain.
Sonja, selvitä, mitä se on.
Tuokaa ne.
Janosh.
Etkö omistakin alueen suurimman hopeakaivoksen?
Se on vallattu, herrani.
Työntekijämme ovat tautisia.
Petoja.
Ikävää -
ja kallista.
Puolet kaivoksestasi -
riittänee korvaamaan apumme.
Minkä avun?
Näimme tulet tullessamme tänne.
Tiedämme paroni Covashan ja hänen perheensä kuolemasta.
Sudet ovat ovellanne.
Miksi maksaisin -
kun ette osaa suojella omaakaan kotianne?
Olette nylkenyt minua jo tarpeeksi.
Olemme kuulleet tarinat.
Katsokaa noita silmiä. Ne ovat totta.
Tämä paikka on kirottu.
He eivät ole sen enempää -
ihmisiä kuin maamme vallanneet demonit.
Jos kutsut meitä demoneiksi, voit olla varma, että niitä me olemme.
-Päästä irti. -Tietysti.
Haluaako joku muu puheenvuoron?
-Heitä tänne. -Ruokaa likaisille rakeille.
-Siinä. -Syökää kuin koirat.
Koirat.
Me emme ole eläimiä.
Tätäkö haluatte? Olla heille viihdettä, leikkikaluja?
Heidän lemmikkejään?
Kyyristelemme ruoskan pelossa -
ja taistelemme keskenämme.
Tätäkö te haluatte?
Olen elänyt koko ikäni heidän käskyjensä mukaan.
Suojellut -
ja kadehtinut heitä.
Ja minkä takia?
Tullakseni kohdelluksi eläimenä.
Emme ole eläimiä!
Meillä on vaihtoehto.
Voimme olla enemmän kuin tätä.
Voimme olla orjia -
tai voimme olla lykaaneja!
Aamu on käsillä, lapseni.
On aika jättää kurja yö taakse.
-Ilomielin. -Edessä on vaikeita päätöksiä.
-Toivoisin apuasi. -Tietysti, isä.
Kun Lucian on poissa -
on asetettava toinen lykaani hänen tilalleen.
Poissa?
Coloman uskoo hänen yllyttävän muita.
Hänet on poistettava.
Se on vaikeaa.
Hän on ollut kanssamme niin kauan.
Ehkä Gyorg.
Tai Thrasos.
He olisivat...
...luotettavia.
Erinomaisia ehdotuksia.
Harkitsen vakavasti heitä.
Sinä, lapseni, olet arvokkain asia sydämessäni.
Mitä olet kertonut isälleni?
-Mitä olet kertonut? -En mitään.
-Miksi? -Miksi mitä?
Miksi et ole kertonut mitään?
Toivottaisiko isäsi tervetulleeksi miehen -
joka kertoo tyttären seurustelevan -
lykaanin kanssa?
Häntä ei tunneta kiitollisuudestaan.
Enkä minä ole vielä siinä asemassa, että voisin käyttää tätä edukseni.
Millaiseksi eduksi?
Neuvostossa on 12 paikkaa.
Emmekä me kuole helposti.
Ikävä kyllä emme.
Entä jos luovun paikastani?
Annan sen sinulle?
Minkä takia?
Osaatko säilyttää salaisuuden?
Haluan vastapalveluksen.
Kaksi minuuttia.
Pidempi aika olisi riski.
Anteeksi, ei ollut muuta keinoa.
Tannis siis.
Olit oikeassa. Hän auttaa, jos saa neuvostopaikan.
-Isäsikö ei tiedä mitään? -Olen varma.
-Tämä voi toimia. -Sen on pakko.
Osa lähtee mukaani.
-Sabas ja Xristo, Raze. -Rakas.
-Olen varma... -Lucian, ei ole aikaa.
Isäni tappaa sinut huomenna, kun ihmiset on muutettu.
Sinun on lähdettävä aamulla.
-Entä sinä? -Tärkeintä on, että sinä elät.
Tilaisuutesi on, kun Viktor ja kuolemantuojat nukkuvat.
Olen isäni kanssa, kun lähdet.
Kiirehtikää.
Tapaan sinut kolmen päivän kuluttua.
Joen lähellä on aukio. Tapaamme siellä.
-Entä jos tämä ei toimi? -Tapaan sinut aukiolla.
Katse seinään.
-Ulos. -Senkin elukat.
Sinä. Takaisin siitä.
Pysy rohkeana, ihminen.
Tiedätkö, mikä ongelmasi on?
Et tajua asioiden luonnollista tilaa.
Asiat muuttuvat.
Ole valmis, kun niin käy.
Pidä sitä jäähyväislahjana.
Odottakaa.
Ettekö tajua, että annan teille lahjan?
Se on kirous.
-Mitä meille tehtiin? -Saatte sen pian selville.
Meidät muutettiin... Kaltaiseksesi?
Niin.
Miksi?
Hän haluaa käyttää teitä suojanaan.
Ennen kuolen.
Niin ei ehkä tarvitse käydä.
Aika on pian.
Aamun sarastaessa lähden täältä.
Kaikki, jotka haluavat, voivat seurata.
Näiden muurien takana odottaa uusi elämä, ystäväni -
ja voit olla osa sitä, yksi meistä -
tai jäädä palvelemaan heitä.
Vartijat tulevat.
Uusia koiria. Katsotaan, miltä ne näyttävät.
Myöhässä.
Hän lähti jo.
Oletteko kanssani?
Sabas, Xristo, vapauttakaa muut. Loput, tulkaa kanssani.
Olette vapaita.
Liikettä!
Tätä tietä.
Täältä alhaalta.
No niin, liikettä. Juoskaa.
Liikettä.
Liikettä. Vauhtia.
Tulta.
Raze!
Et voi tehdä mitään.
Tulen takaisin, lupaan sen.
Ei!
Herrani.
Herrani, Lucian pakenee.
Metsään. Menkää. Mene!
Herrani.
Liikettä.
Sisään siitä.
-Onko kaikki laskettu? -Joka ikinen.
Tannis.
Vauhtia.
Niin, herrani?
Missä antamani avain on?
-Vein sen asevarastoon. -Miten tämä sitten on auki?
En tiedä.
Minä taidan tietää.
-Tapa hänet. -Ei.
Älkää.
Tutkikaa asevarasto.
Tähän on oltava selitys.
Näytä se.
-En ole ikinä ollut ulkona. -Nauti, kun voit.
Pian meidän on taisteltava tiemme sisään.
Kaikki eivät päässeet ulos. Emme jätä veljiämme.
Nöyryytimme Viktoria. He kärsivät siitä.
Oli onni, että selvisimme.
Meitä on kourallinen, eikä meillä ole aseita.
Totta, ei vielä.
Osaatko sinut tuoneen ylhäisen tilalle?
-Kyllä. -Hyvä, tulkaa.
Sen on oltava täällä.
Laitoin sen tänne.
Tässä.
Hän kai teki toisen.
En ikinä epäillyt sinua.
En halua poistaa kahleitanne -
korvatakseni ne omillani.
Voitte valita.
Voitte paeta ja piilotella -
tai voitte taistella.
Jokainen rinnallani taisteleva saa vapauden -
ja halutessaan:
Kuolemattomuuden.
Ottakaa aseenne.
Yhdessä olemme vahvoja.
Lännessä on muita tiloja.
Haluan, että menet sinne.
Katsotaan, moniko liittyy meihin.
Tavataan täällä kahden päivän kuluttua.
-Laita se tuonne. -Tänne.
Isä.
Säikäytinkö sinut? Anteeksi.
Et.
Et säikäyttänyt.
Mieleeni tuli -
että olen ollut ajattelematon.
Olen ollut niin tuskani pauloissa Lucianin petoksen takia -
etten ole huomioinut...
...sinun tunteitasi.
Tunteitani?
Ne luikertelevat elämäämme -
ja unohdamme niiden syntymän irvokkuuden.
Itsekin tunsin lempeyttä Luciania kohtaan.
Hän olisi voinut olla vaikka mitä.
Kuolemantuoja mahdollisesti.
Niin.
Mahdollisesti.
Mutta hän ei ole kuten me -
vai onko?
Autoitko häntä pakenemaan?
Autoinko?
En tietenkään.
Valehteletko minulle?
Olen tehnyt monia asioita tahtoasi vastaan -
mutta hän on lykaani.
Olen pahoillani, kultaseni.
Et jätä vaihtoehtoa.
Isä, pyydän...
Halusin uskoa valheesi, vaikka tiesin, etteivät ne voi päteä.
Ei oma tyttäreni. Miten saatoit?
Isä...
Minä rakastan häntä.
Olet pettänyt minut!
Olemalla eläimen kanssa!
Rakastin sinua enemmän kuin mitään!
Hän ei saa poistua huoneesta!
Ei. Teidän käskettiin odottaa.
Siinä.
Tätä vauhtia meitä on tarpeeksi viikon lopussa.
-Onko Sonjasta merkkejä? -Ei.
Hänen pitäisi olla täällä.
Kaikella kunnioituksella, ei ole viisasta odottaa.
Hän ei ole meitä.
Oletko unohtanut, että hän vapautti meidät?
Mutta hän on vampyyri.
Jos hän pettää sinut, hän voi tuoda ne tänne.
Kuolemantuojat ovat perässämme -
ja ne löytävät meidät, mutta eivät hänen ansiostaan.
Luotan Sonjaan, ja niin kauan kuin johdan, niin sinäkin.
Käskin olla sanomatta mitään.
Lucian on vallannut kaksi tilaa Brashovissa -
ja vienyt niistä aseet. Orjat ovat liittyneet häneen.
Vapaus on yhtä paha kuin Williamin tauti.
-Lemmikkinne on haettava. -Kiitos, Coloman.
Ilmiselvä jää huomiotta.
Minun ei tarvitse nostaa sormeakaan. Lucian palaa omasta tahdostaan.
Minulla on jotain, mitä hän haluaa.
Rakkaani.
-Luka, mitä nyt? Missä hän on? -Sonja on vangittu.
Viktor tietää teistä kahdesta.
Sonja kuolee.
Ajattelin, että haluat tietää.
Ei mitään, herrani.
-Se on ansa. -En anna hänen kuolla yksin.
He seurasivat sinua. Jos lähdet, menetämme heidät.
He luulivat seuraavansa minua.
He seurasivat vapauden ideaa. Se toi heidät tänne.
Pidä heidät yhdessä, kunnes palaan, ja johda heitä, jos en palaa.
-Oletko kunnossa? -Olen.
Mutta Lucian, olet vapaa.
En ilman sinua.
Meidän on mentävä nyt.
Herrani.
Tyttärenne on paennut.
Totta kai hän on.
Tänne.
Tänne päin.
-Tuonne. -Kyllä, herra.
Nyt.
Miten kehtaat asettua minua vastaan?
-En halua tätä. -Minä olen isäsi.
-Luuletko voittavasi? -En halua voittaa sinua.
Minun tappamiseni ei pelasta lykaaniasi.
Käske miestesi perääntyä lapsenlapsesi takia.
Se on ihme, isä.
Verilinjojen yhdistyminen.
Kiroan päivän, jolloin äitisi kuoli synnyttäessään sinut.
Tuo olio sisälläsi...
Se on sekasikiö.
Sonja!
Tämä on ohi.
Viekää hänet.
Tajuatko, mitä olet tehnyt?
Kyse ei ollut sinusta, vaan hänestä.
Olisin antanut Lucianin neuvostolle.
He eivät olisi tienneet teostasi, mutta tämän jälkeen -
ei ikinä.
Ei.
Jos en olisi lähtenyt, tätä ei olisi tapahtunut.
Silloin et olisi se, joka olet.
Olit oikeassa.
Kenenkään ei kuulu elää näin.
Muut ovat vapaita sinun ansiostasi.
Asiat muuttuivat ikiajoiksi ansiostasi.
-Mutta petin sinut. -Ei.
Lucian, rakkaani...
...et ole pettänyt minua.
Omat valintani toivat minut tänne.
Et sinä.
Sanoit itse olevasi valmis ottamaan riskejä minun takiani -
ja minä sinun takiasi.
Meidän takiamme.
Avatkaa ovi.
-Ei. -Ylös.
-Ei. -Ala tulla.
Ei, tapan teidät.
Teidät kaikki!
Syytetty on syyllistynyt petokseen ryhmäämme vastaan.
Hän veljeili eläinten kanssa. Hän avusti niiden pakoa.
Olen pelastanut ryhmämme useita kertoja.
Olet tappanut omiasi.
Ja olet yhdistänyt verilinjat -
jonka lopputuloksena on sisälläsi sikiävä olio.
Mennyt kunniasi ei pyhitä nykyistä syyllisyyttäsi -
kuten ei asemasi neuvoston jäsenenäkään.
Rangaistus näistä rikoksista on kuolema.
Miten äänestätte?
Kyllä.
-Kyllä. -Kyllä.
Hän on sinun tyttäresi.
Kyllä.
Viekää hänet kammioon.
Ei, ette voi tehdä sitä.
Hyvä neiti, tulkaa.
-Pysykää rauhallisena. -Viktor.
Viktor. Ei!
Ei, Viktor!
Ei.
Lucian.
Ei, Sonja.
Älä, katso minua.
Katso minua, Sonja.
Katso!
Rakastan sinua.
Minä rakastan sinua.
Kasvosi eivät ole läsnä, kun tämä on ohi, eiväthän?
Hyvästi, rakkaani.
Ei.
Ei!
Sonja!
-Hakekaa veitseni. -Kyllä, herrani.
Herrani.
Menkää, nopeasti. Menkää.
Vapauttakaa toiset. Mene!
Tulkaa.
-Haluatteko kostonne? -Joo.
Se odottaa ulkona. Menkää.
On tärkeämpiäkin asioita kuin sinun käärösi.
Mene vanhempien luo, nyt!
Tappakaa nuo koirat!
Viktor.
Häpäisit tyttäreni.
-Rakastin häntä! -Tapoit hänet!
Olisi pitänyt murskata sinut, kun synnyit.
Niin, sinun olisi pitänyt...
...mutta et tehnyt sitä.
Lucian!
Lucian.
Se on ohi.
Ei.
Tämä on vasta alku.
Mutta anna kun kerron jotain rakkaasta pimeästä isästäsi.
Hän tappoi perheesi, eivät lykaanit.
Mutta saatuaan sinut -
hän ei kestänyt ajatusta tyhjiin imemisestäsi.
Sinä, joka muistutit niin paljon hänen kallista Sonjaansa.
Tytärtä, jonka hän tuomitsi kuolemaan.
Valheita.